Re: pomoc je snad samozřejmostí
Mám jenom poznámečku k těm výkřikům o lynčování viníků...
Každý člověk někdy udělá chybu a někdy bohužel má ta chyba strašné následky, které už nelze napravit. Ano, ti učitelé bezesporu porušili pravidla - ale kdo z vás nikdy žádná neporušil? Nikdy jste nejeli vyšší než povolenou rychlostí, nevezli "jen na pár metrů" dítě bez sedačky, pokaždé se připoutáte v autě, nikdy jste ani na vteřinu nepustili své dítě z očí na pískovišti nebo třeba na zahradě? Nikdy jste si neřekli "no co, vždyť se přece NEMŮŽE nic stát?"
Podobné věci se stávají, je to smutné, ale je to tak. Každou chvíli se stane smrtelná nehoda, nějaké dítě se utopí, odněkud spadne... a vždycky je tam někde "viník", který tomu mohl zabránit. Jenže nikdo předem neuvažuje o všech možných důsledcích svých činů. Nedávno v Praze vykolejila tramvaj a zabila dva lidi - třetí žena je v tak vážném stavu, že už zřejmě nikdy nebude schopna zařadit se do běžného života. Kdybychom brali v potaz všechno, co se nám nebo našim dětem může stát, tak nemůžeme jezdit ani v MHD, dokonce ani chodit po ulicích (občas na někoho spadne lešení nebo v zimě rampouch ze střechy), hodně smrtelných úrazů nebo úrazů z trvalými následky se stane i doma, takže tam také nejsme zcela v bezpečí.
Nemyslím si, že by kdokoli z nás měl právo soudit. Nevíme, co ti učitelé prožívají. Nejsem si jistá tím, že by to byly bestie, kterým je to fuk. Jejich chování je přirozená obrana člověka, který už tak dost platí za svou chybu a jakákoli přímá konfrontace s jejím následkem (tzn. s Filípkem nebo jeho rodiči) pro ně může být psychicky neúnosná. Prosím vás, zkuste si představit, že jste na místě Filípkových rodičů - vy byste opravdu chtěli, aby ti učitelé PROJEVOVALI ZÁJEM??? Uvědomte si, že při každém pohledu na ně by vás dostihly trýznivé myšlenky, obviňování, vztek; protože ONI za to můžou a JIM se nic nestalo! Ano, oni určitě můžou poslat peníze, aby si "vykoupili černé svědomí". Ale v tomhle případě ty peníze nejsou zas až tak důležité, protože Filípkovi zdraví NEVRÁTÍ. Kdyby existovala jakákoli naděje na zlepšení jeho stavu - myslím výrazné zlepšení - pomocí operace v zahraničí nebo nákladné rehabilitace, tak ano. V tomhle případě je to odpustek s nepatrnou hodnotou.
Kdysi jsem viděla film o matce, která zabila vraha svého dítěte. Záměrného vraha, tuším nějakého pedofila, který holčičku unesl, mučil a následně zabil. V takové situaci bych možná jednala stejně - třeba proto, aby se nic podobného nemohlo opakovat. Nejsem příznivec trestu smrti, ale domnívám se, že KAŽDÝ úkladný vrah by měl být doživotně eliminován ze společnosti. A pokud to nezvládne justice, musí se o to postarat někdo jiný. Mmch dost vrahů dětí v kriminále nepřežije - oni i zločinci mají svou "morálku" a zločin na dítěti je tím nejhorším vůbec.
Ale v tomhle případě bych skutečně vážila slova. Uvědomte si, že i za vaší chybu může někdy někdo ošklivě zaplatit. A vy to navíc ani nemusíte vědět - co když dejme tomu budete zaměstnaní v potravinářství, nechtěně infikujete nějaké jídlo třeba salmonelou, o které v té době nevíte, to jídlo sní nějaký starý, oslabený člověk třeba po chřipce a zemře? Nebo zahodíte kluzkou slupku, vypadne vám třeba cestou k popelnici, uklouzne po ní stařeček, zlomí si nohu v krčku a v nemocnici zemře na přidružené komplikace? To, že o tom víte, je sám o sobě dost velký trest.
Jediné, co můžeme, je modlit se, aby se nám ani našim dětem nic podobného nestalo - můžeme se chovat co nejzodpovědněji umíme - ale právo soudit a odsuzovat skutečně nikdo z nás nemá... Na místě těch učitelů mohl být kdokoli z vás.
Odpovědět