Z mnoha Vámi popsaných představ mi běhá mráz po zádech.
Ikdyž mám ryze technické vzdělání, pohybuji se téměř mezi samými technokraty, neztotožnil jsem se nikdy s ideologií těchto světů.
Člověk je tvor omylný a tak doufejme, že se společnost všem těm broukům vyhne. Po zkušenostech s novodobým velkochovem hovězího dobytka mě napadají různé představy, kam by se šlechtění takovýchto brouků asi dostalo...
Byl by z toho možná výnosný "business", nic víc...
Takže nic naplat, bude lepší občas se zastavit a ukázat svému mrňouskovi, že tohle je brouček a tohle beruška. Doufejme, že nevyhynou.
Děti nejsou počítače a tak jejich fantazie a představivost překračuje zpravidla rámec našeho chápání. Občas s potěšením pozoruji, jak si náš mrňousek povídá s plyšákem a žasnu, jak věcná diskuse to je! Škoda jen, že je tahle fantazie stále více umlácena "moderní" technikou, tedy světem dospělých.
O tom, jak by měl a jak bude vypadat svět v budoucnu, by se daly vést předlouhé debaty.
Důležité pro budoucnost je, aby každý člověk hledal vždy svět kompromisů, ne žádná absolutoria (ta už napáchala škody větší než možná tušíme).
Úkolem pro budoucí společnost zůstane, jak tomu bylo i dosud i v minulosti, neustále hledat cesty, po nichž by se člověk přiblížil Bohu či přírodě (bylo by velmi dobré kdyby tyto dva pojmy mohly postupně slynout v jeden). Příroda (neboli naše přirozené prostředí, které stvořil Bůh) vždy byla a dlouho zůstane stále nedostižným vzorem poznání člověka. Je stále co objevovat. Tato studnice poznání je opravdu nevyčerpatelná. Ani dnešní nejvyspělejší technologie stále neumí naučit létat čmeláka, či příst pavoučí vlákna. A tak nezbývá než uznat, že v tomto ohledu je stále zábavy dost.
Ovšem v budoucnu se musí začít rozkrývat jasněji i ten vesmír, který je dnes nejméně poznaný a odkrytý - vesmír v člověku. Toto však může rozkrývat jen ten, kdo pochopí sám sebe a principy svého duchovního světa a jeho okolí a především, kdo je upřímný k sobě i ke světu!! K tomu však nikomu nepomůžou ani peníze ani hmotné statky, ba ani exaktní znalosti z úzce zaměřených vědních oborů. Jen propojením souvislostí a zobecněním principů života přírody, společnosti a nacházením podobností je možné začít lépe chápat, kdo jsme a co tu chceme. Dnešní (hlavně ta budoucí) složitá a přetechnizovaná doba totiž dá možnost přežít a rozvíjet se jen těm, kteří ji pochopí na obecné úrovni a v souvislostech, tj. zase o krok blíž k přírodě a její genialitě.
Proto se neobávám, že by Bůh nechal příliš velký prostor tvorům, jenž mají sice ambice na vládce všeho na zemi, ale mají rovněž značné problémy s ovládáním sama sebe a především svého rozumu. Chybí jim téměř vždy soudnost a umění dělat moudré kompromisy.
Na závěr by bylo dobré si připomenout, že příroda bez člověka přežije, člověk bez přírody nikoliv. Važme si proto toho, co je kolem nás.
S pozdravem,
Petr Balcárek
Předchozí