Sylvie,
je tu ještě jeden problém a to společnost. Pamatuju, jak u nás na chalupě dala jedna žena (rozvedená se třemi dětmi) dítě k adopci - nejen, že teda byla běhna největší, ale ještě navíc krkavčí matka, no představte si to. Vlastně její životní osudy jsou námět na horor. Přitom to byla chytrá vzdělaná ženská a strašně dobře se s ní klábosilo. Já jsem původně kamarádila s její dcerou, ale nakonec jsem chodila radši na kus řeči za mámou.... Je pravda, že nežila nijak standartní nebo spořádaný život, ale zato byla ochotná s náma, puberťákama, rozebírat cokoliv, co nás zajímalo. A ty knížky! Měla jich víc než místní knihovna a uměla poradit. Ale punc té nejhorší ženské pod sluncem, ten jí zůstal. Přitom to v jádru vůbec nebyla špatná ženská...
Předchozí