J.Mackova, |
• |
8.9.2011 12:43:02
Rodila jsem v Olomouci v dubnu 2006. Porodní asistentky (stihla jsem dvě) byly příjemné, ochotné. Paní doktorka byla taky moc milá. A to jsem byla po jedenácti hodinách unavená a lehce mimo.
Chtěla jsem mít syna po převozu na šestinedělí hned u sebe, protože jsem měla reference na tuto porodnici všelijaké. Dětská sestra byla vstřícná, ačkoliv to asi vyznělo spíš trochu útočně z mé strany. (Ty hormony!) Takže jediný problém, který jsem měla byl se sestrou, o které vím, že tam již není. Co vím nyní, většina sester je příjemná a snaží se každé mamince maximálně věnovat (samozřejmě mají těch maminek víc, a pokud má nějaká problém třeba s kojením, stráví s ní opakovaně spoustu času, tudíž ho pak nemá tolik na deset dalších). Ale to jsou detaily. Protože pokud jste to Vy, kdo má ten problém, tak se právě ten čas bude věnovat Vám. Brzy budu rodit další dítě a pojedu zase tam. Určitě se člověku ne vše líbí, ale na zásadní věci (např. v případě komplikací) se tam snad mohu spolehnout. |
Anicol |
![]() |
15.1.2011 22:42:39
U porodu jsem měla bezva doktora a ještě lepší PA. Všechny sestřičky také dobré. Jediný šití hrůza. Jak psala už jedna maminka, šila mě doktorka (asiatka) a sešila fakt špatně. Ještě teď to není nejlepší. No co za dva měsíce mě čeká další porod a zase asi tam. Doufám, že teď to bude i s tím šitím ok
![]() |
![]() |
9.8.2010 17:16:50
jo a co se týká oddělení šestinedělí, tak tam by se mohly dámy polepšit. Dětské sestry bych oznámkovala 2 (záleželo od osoby) a sestry, které se staraly o rodičky...těm bych dala 4, až na jednu vyjímku a o doktorkách raději mluvit nebudu, bo by mi muselo udletět nějaké sprosté slovo!
![]() |
![]() |
9.8.2010 17:12:45
Zdravím,
koncem července se mi v olomoucké porodnici narodila zdravá holčička. Každý řeší, jak jsou v Ol škaredé pokoje a že jinde je to pěknější. Jako každá rodička jsem zjistila, že v danou chvíli je vám úplně jedno co je kolem vás, ale důležité je, KDO je vedle vás a pomáhá vám. Já při porodu zažila dvě směny a musím říct, že porodní asistentky byly naprosto skvělé. Stále usměvavé a vstřícné!!!! Klobouk dolů a velký dík! ![]() ![]() ![]() |
![]() |
9.1.2010 19:59:06
Taky musím napsat o mé zkušenosti s Olomoucí.Četla jsem jak svůj porod tam popisovala paní v Betynce a docela mě to šokovalo. 3.10 2009 se mi tam narodilo moje první děťátko, syn Pavlišek.2.10 23:30 mi praskla plodová voda a maličkej se narodil až 15:00, takže porod byl docela dlouhý.Zažila jsem 2 směny sestřiček a porodních asistentek, obě úžasně milé a usměvavé. Na cokoliv jsem se zeptala mi vysvětlili,prostě super.Nechodila jsem na žádný předporodní kurz,vůbec jsem nevěděla do čeho jdu,tak jsem jim řekla, ať si se mnou dělají co chtějí, jen epidural jsem nechtěla. Ke konci jsem si nechala píchnout nějakou injekci proti bolesti, ale na konci jsem byla tak moc vyčerpaná,že mi ani nešlo tlačit. Nastřihli mě a paní doktorka mi musela zatlačit na břicho. Jediný mínus jak píše paní v minulém příspěvku bylo zašívání nástřihu,musím říct, že v tu chvíli jsem pana doktora opravdu nenáviděla.
A na šestinedělí? Tam děkuji opravdu všem za jejich přístup, za ty 4dny co jsem tam byla jsem nepotkala nikoho nepříjemného.Sestřičky, jak dětské, tak ženské naprosto úžasné,dětští doktoři i paní doktorka super,ukecaná paní uklízečka se kterou jsem si vždy ráno povídala byla fajn I tomu doktorovi co mě zašíval jsem nakonec odpustila, protože za 5dní od porodu jsem už nevěděla. že něco takového proběhlo. Možná záleží na tom koho potkáte, kdo vás ošetřuje, ale za mě Olomouc je jednička |
![]() |
2.1.2010 23:11:25
Rodila jsem dvakrát. Poprvé v roce 2008, porod byl dlouhý. Porodní asistenka co byla celou dobu u mne, byla úžasná, mám pocit, že se jmenovala Drahomíra. K mé smůle bylo porodů více, tak "má asistentka" při samotném porodu byla jinde a ke mě přišla starší asistenka /zřejmě poznamenaná profesionální deformací/, mi provedla nástřich přes můj nesouhlas a navíc když byla těměř půlka hlavičky ze mě venku. Šetinedělí bylo pro mě velice krušné. :"(
Druhý porod v roce 2009, byla neprostá rychlovka. Za 1,5 hodiny jsem měla vše za sebou. Sestřička, žákyně, trochu extravagantní, byla naprostá BOHYNĚ, supr sestra, až bude v praxi, tak ji přeji samé pozitiva. Nejradši bych ji zlíbala ruce, prostě ANDĚL, všem přeji, aby se o ně mohla starat. :-* Zato MUDr, jméno neznám, ale čínského původu nebo tam někde poblíž, mě naprosto dojala, když mi zašívala drobnou rupturu hráze a já měla jen zvednutou hlavu, abych se dívala co dělá. Tak mi velice přísným hlasem okřikla: "Položte se, Vás se to netýká!!!" Tak teda nevím jestli je rozdíl - obličej, ruka, noha,... nebo intimní místa, aby se mě to netýkalo! :"( Takže vždy je to o štěstí na jaké lidi narazíte. :-\ |
mia33 |
1.11.2009 20:47:14
Ahojte maminky,
i já se nakonec rozhodla rodit v Olomouci po dlouhém zvažování, i přes to, že to mám cca 60 km od bydliště. Kontroly v porodnici probíhaly v pohodě, paní doktorka (bohužel si už nepamatuji jméno) byla velmi milá a já si jí oblíbila. Porod probíhal také dobře, PA byli příjemné a musím říci, že na porod velmi ráda vzpomínám. Byl to pro mne zatím nejkrásnější a nejcitovější zážitek v mém životě. Určitě je u porodu důležitá psychika rodičky, zachovat klid, soustředit se a dýchat. Byla jsem velmi zvědavá jako prvorodička,jak porod vůbec probíhá a proto každá fáze porodu byla takovým ukojením mé zvědavosti. Takže nebojte se, porod je sice chvílemi nepříjemný a zabolí, ale krásný a jsem vděčná, že jsem mohla rodit. Po porodu mě převezli na šestinedělí, kde už to bohužel taková radost nebyla. Velmi mě mrzelo a překvapilo, že se dětské sestry tak málo věnují prvorodičkám, nic moc vám nikdo nevysvětlí, prostě se o vás moc nestarají. A přitom spokojená a vyrovnaná matka je pro dítě tak důležitá! Také bych uvítala, kdyby si miminko vzali na pár hodin po porodu k sobě, abych si mohla odpočinout a vyspat se, což však nedělají. Proto ty maminky, které si chcete pospat po porodu (opravdu těch pár hodin vám hodně pomůže), tak požádejte o výluku a miminko sestříčkám odneste, než se dáte dohromady. Já jsem v porodnici vůbec nespala a podepsalo se to na mojí psychice. Byla jsem velmi unavená, začala jsem být plačtivá a vidět vše černě. Když už dětské sestry viděly, že jsem na tom bledě, začali kolem mě více běhat a pomáhat mi. Škoda, že až tak pozdě a ne hned od počátku. Nakonec mě pustili třetí den domů, měla jsem problémy s kojením, vůbec jsem nevěděla co dělat, mlíko se mi dost zarazilo. Takže shrnutí, porodnice ano, vždy se tam najde pár lidí z personálu, kteří vám pomohou a jsou naprosto skvělí, jako prvorodičky se však více hlaste o rady a pomoc, protože se prvorodičkám nijak zvlášť nevěnují, což považuji za velké mínus. Spoléhejte na své instinkty a živočišné pudy, miminko přikládejte k prsu kdykoli bude plakat, ne po třech hodinách, jak mi bylo řečeno a nebojte se přihlásit o svá práva. Hlavně zachovejte klid, protože v klidu je síla. Ahoj a všem hodně štěstí!!! |
![]() |
13.10.2009 14:20:31
Ahoj rodila sem také ve FN Olomouc,23.2.2006,v pondělí jsem šla na kontrolu do nemocnice,pan doktor mě trochu sadisticky vyšetřil a se slovy ještě máte nejmíň 14 dní čas jsem odjela domu,termín jsem měla 25.2.-5.3.,už předem bylo dohodnuto že budu rodit císařským řezem,protože se malá nechtěla otočit správným směrem,byla hlavičkou nahoru a tak jako prvorodička nechtěli komplikace.Papíry že můžu podstoupit císaře jsem už měla 14 dní.Co čert nechtěl onemocněla jsem,v úterý šla k obvodnímu i s papíry na císaře,řekl že pokud jsem nemocná tak na něj nemůžu,až budu zdravá že mi je podepíše.Dal mi antibiotika a poslal mě domů.V ten den ve 20:00 jsem si vzala první prášek a protože jsem kašlala jak o život praskla mi ve 20:30 placenta a odtekla plodová voda.Tašku a šup do auta,tehdá jsme bydleli mimo Olomouc ale asi 30km od něj.Dojeli jsme do porodnice,zazvonili a nevlídným hlasem nám bylo řečeno co chceme,řekla sem že mi praskla voda,asi tak před hodinou tak mě pustili dovnitř.Vyšetřili mě a nechali sedět na lehátku,pan doktor mě sjel jak malou holku že nemám vyplněné papíry na císaře a jakto že jsem pila před příjezdem do porodnice vodu.Pokud jdu na císaře tak nsmím NIC pít a jíst je to operace,což já která nikdy na opreaci nebyla jsem to ovšem nemohla vědět.Bylo 22:00 a mě bylo řečeno že musím čekat až do 1:00,pak že mě vezmou na sál,měla jsem už vztahy a kroutila se v bolesti.Hurá byla 1:00 a já šla konečně rodit.Malá se narodila 1:12.Měla 50 cm a 3 kila.Měla sem celkovou narkózu.Pak jsem se probudila na JIP,přišla milá a opravdu ochotná sestřička,hned se mě ptala jak mi je a jestli mám bolesti.Ráno se měnila směna,přišla sestra a já se jí ptala na malou,to bylo v 6:00,řekla že mi ji donesou,ale 5hodin se nic nedělo,pak mi ji donesli jen na mrknutí,a odpoledne mě převezli na pokoj.Před večeří v 17:00 přišla starší sestra se slovy šup šup vstávat jde se do sprchy,já s cévkou,kapačkou v ruce a rozřezaný břichem musela jít,když sem se jí zeptala jesti si můžu do sprchy sednout na plasrovou židli,okřikla mě že ne že to musím zvládnout a že tak vanička už se 2x měnila protože prý praskla pod tou židlí!?Houbičkou jsem si měla umýt krev v ráně kde jsem měla 7 svorek,bolelo to jak čert,pak sestra donesla líh nebo benzín už nevím ale strašně to smrdělo a začala mi tu krev umývat,ležela jsem na posteli a se zaťatými zuby trpěla,strááášně to štípalo.Mladé sestřičky byli super,malou mi donesli,odnesli,nakrmili než sem se rozkojila po 3-4dnech,na zazvonění přišli.Protože jsem stále víc a víc kašlala a nechtěla rušit maminku co se mnou sdílela pokoj poproslila jsem sestru o něco proti kašli,nic mi nedala prý mi musí něco donést rodina.Konečně po 6 dnech jsem šla domů,druhý den jsem šla vytáhnou zbívající 3 svorky,už mi to začalo pod nimi hnisat a měla jsem celou jizvu zarudlou.Už sem se těšila na domácí stravu,v nemocnici byla snídaně pořád stejná bílá káva a suchá vánočka nebo rohlík,oběd byl lepší rizoto a polívka (rizoto smýchné s vývarem),kuře a bram. kaše šla.Ale každá to určitě zná,když je nemocná tak nemá vůbec chuť na jídlo,já rýmu,kašel,hlava bolela,a taky teplota.Sestra stála nademnou a čekala až to sním,snědla ale pak jsem musela jít zvracet,nic sem v sobě neudržela.S přítelem se pokoušíme o druhé miminko,ale po skušenosti v Olomouci půjdu rodit asi jinam.Snad sjem Vás budoucí maminky neodradila,třeba se to tam za tu dobu změnilo k lepšímu.Jinak všem co už nedočkavě čekají na ten plačící růžový uzlíček,přeji jen ten nejlepší přístup ze strany doktorů a sester,a ať vše proběhne bez problémů,hodně zdraví a radosti s miminkem.
|
![]() |
13.10.2009 14:18:13
Ahoj rodila sem také ve FN Olomouc,23.2.2006,v pondělí jsem šla na kontrolu do nemocnice,pan doktor mě trochu sadisticky vyšetřil a se slovy ještě máte nejmíň 14 dní čas jsem odjela domu,termín jsem měla 25.2.-5.3.,už předem bylo dohodnuto že budu rodit císařským řezem,protože se malá nechtěla otočit správným směrem,byla hlavičkou nahoru a tak jako prvorodička nechtěli komplikace.Papíry že můžu podstoupit císaře jsem už měla 14 dní.Co čert nechtěl onemocněla jsem,v úterý šla k obvodnímu i s papíry na císaře,řekl že pokud jsem nemocná tak na něj nemůžu,až budu zdravá že mi je podepíše.Dal mi antibiotika a poslal mě domů.V ten den ve 20:00 jsem si vzala první prášek a protože jsem kašlala jak o život praskla mi ve 20:00 placenta a odtekla plodová voda.Tašku a šup do auta,tehdá jsme bydleli mimo Olomouc ale asi 30km od něj.Dojeli jsme do porodnice,zazvonili a nevlídným hlasem nám bylo řečeno co chceme,řekla sem že mi praskla voda,asi tak před hodinou tak mě pustili dovnitř.Vyšetřili mě a nechali sedět na lehátku,pan doktor mě sjel jak malou holku že nemám vyplněné papíry na císaře a jakto že jsem pila před příjezdem do porodnice vodu.Pokud jdu na císaře tak nsmím NIC pít a jíst je to operace,což já která nikdy na opreaci nebyla jsem to ovšem nemohla vědět.Bylo 22:00 a mě bylo řečeno že musím čekat až do 1:00,pak že mě vezmou na sál,měla jsem už vztahy a kroutila se v bolesti.Hurá byla 1:00 a já šla konečně rodit.Malá se narodila 1:12.Měla 50 cm a 3 kila.Měla sem celkovou narkózu.Pak jsem se probudila na JIP,přišla milá a opravdu ochotná sestřička,hned se mě ptala jak mi je a jestli mám bolesti.Ráno se měnila směna,přišla sestra a já se jí ptala na malou,to bylo v 6:00,řekla že mi ji donesou,ale 5hodin se nic nedělo,pak mi ji donesli jen na mrknutí,a odpoledne mě převezli na pokoj.Před večeří v 17:00 přišla starší sestra se slovy šup šup vstávat jde se do sprchy,já s cévkou,kapačkou v ruce a rozřezaný břichem musela jít,když sem se jí zeptala jesti si můžu do sprchy sednout na plasrovou židli,okřikla mě že ne že to musím zvládnout a že tak vanička už se 2x měnila protože prý praskla pod tou židlí!?Houbičkou jsem si měla umýt krev v ráně kde jsem měla 7 svorek,bolelo to jak čert,pak sestra donesla líh nebo benzín už nevím ale strašně to smrdělo a začala mi tu krev umývat,ležela jsem na posteli a se zaťatými zuby trpěla,strááášně to štípalo.Mladé sestřičky byli super,malou mi donesli,odnesli,nakrmili než sem se rozkojila po 3-4dnech,na zazvonění přišli.Protože jsem stále víc a víc kašlala a nechtěla rušit maminku co se mnou sdílela pokoj poproslila jsem sestru o něco proti kašli,nic mi nedala prý mi musí něco donést rodina.Konečně po 6 dnech jsem šla domů,druhý den jsem šla vytáhnou zbívající 3 svorky,už mi to začalo pod nimi hnisat a měla jsem celou jizvu zarudlou.Už sem se těšila na domácí stravu,v nemocnici byla snídaně pořád stejná bílá káva a suchá vánočka nebo rohlík,oběd byl lepší rizoto a polívka (rizoto smýchné s vývarem),kuře a bram. kaše šla.Ale každá to určitě zná,když je nemocná tak nemá vůbec chuť na jídlo,já rýmu,kašel,hlava bolela,a taky teplota.Sestra stála nademnou a čekala až to sním,snědla ale pak jsem musela jít zvracet,nic sem v sobě neudržela.S přítelem se pokoušíme o druhé miminko,ale po skušenosti v Olomouci půjdu rodit asi jinam.Snad sjem Vás budoucí maminky neodradila,třeba se to tam za tu dobu změnilo k lepšímu.Jinak všem co už nedočkavě čekají na ten plačící růžový uzlíček,přeji jen ten nejlepší přístup ze strany doktorů a sester,a ať vše proběhne bez problémů,hodně zdraví a radosti s miminkem.
|
![]() |
13.10.2009 14:05:07
Ahoj rodila sem také ve FN Olomouc,23.2.2006,v pondělí jsem šla na kontrolu do nemocnice,pan doktor mě trochu sadisticky vyšetřil a se slovy ještě máte nejmíň 14 dní čas jsem odjela domu,termín jsem měla 25.2.-5.3.,už předem bylo dohodnuto že budu rodit císařským řezem,protože se malá nechtěla otočit správným směrem,byla hlavičkou nahoru a tak jako prvorodička nechtěli komplikace.Papíry že můžu podstoupit císaře jsem už měla 14 dní.Co čert nechtěl onemocněla jsem,v úterý šla k obvodnímu i s papíry na císaře,řekl že pokud jsem nemocná tak na něj nemůžu,až budu zdravá že mi je podepíše.Dal mi antibiotika a poslal mě domů.V ten den ve 20:00 jsem si vzala první prášek a protože jsem kašlala jak o život praskla mi ve 20:00 placenta a odtekla plodová voda.Tašku a šup do auta,tehdá jsme bydleli mimo Olomouc ale asi 30km od něj.Dojeli jsme do porodnice,zazvonili a nevlídným hlasem nám bylo řečeno co chceme,řekla sem že mi praskla voda,asi tak před hodinou tak mě pustili dovnitř.Vyšetřili mě a nechali sedět na lehátku,pan doktor mě sjel jak malou holku že nemám vyplněné papíry na císaře a jakto že jsem pila před příjezdem do porodnice vodu.Pokud jdu na císaře tak nsmím NIC pít a jíst je to operace,což já která nikdy na opreaci nebyla jsem to ovšem nemohla vědět.Bylo 22:00 a mě bylo řečeno že musím čekat až do 1:00,pak že mě vezmou na sál,měla jsem už vztahy a kroutila se v bolesti.Hurá byla 1:00 a já šla konečně rodit.Malá se narodila 1:12.Pak jsem se probudila na JIP,přišla milá a opravdu ochotná sestřička,hned se mě ptala jak mi je a jestli mám bolesti.Ráno se měnila směna,přišla sestra a já se jí ptala na malou,to bylo v 6:00,řekla že mi ji donesou,ale 5hodin se nic nedělo,pak mi ji donesli jen na mrknutí,a odpoledne mě převezli na pokoj.Před večeří v 17:00 přišla starší sestra se slovy šup šup vstávat jde se do sprchy,já s cévkou,kapačkou v ruce a rozřezaný břichem musela jít,když sem se jí zeptala jesti si můžu do sprchy sednout na plasrovou židli,okřikla mě že ne že to musím zvládnout a že tak vanička už se 2x měnila protože prý praskla pod tou židlí!?Houbičkou jsem si měla umýt krev v ráně kde jsem měla 7 svorek,bolelo to jak čert,pak sestra donesla líh nebo benzín už nevím ale strašně to smrdělo a začala mi tu krev umývat,ležela jsem na posteli a se zaťatými zuby trpěla,strááášně to štípalo.Mladé sestřičky byli super,malou mi donesli,odnesli,nakrmili než sem se rozkojila po 3-4dnech,na zazvonění přišli.Protože jsem stále víc a víc kašlala a nechtěla rušit maminku co se mnou sdílela pokoj poproslila jsem sestru o něco proti kašli,nic mi nedala prý mi musí něco donést rodina.Konečně po 6 dnech jsem šla domů,druhý den jsem šla vytáhnou zbívající 3 svorky,už mi to začalo pod nimi hnisat a měla jsem celou jizvu zarudlou.Už sem se těšila na domácí stravu,v nemocnici byla snídaně pořád stejná bílá káva a suchá vánočka nebo rohlík,oběd byl lepší rizoto a polívka (rizoto smýchné s vývarem),kuře a bram. kaše šla.Ale každá to určitě zná,když je nemocná tak nemá vůbec chuť na jídlo,já rýmu,kašel,hlava bolela,a taky teplota.Sestra stála nademnou a čekala až to sním,snědla ale pak jsem musela jít zvracet,nic sem v sobě neudržela.S přítelem se pokoušíme o druhé miminko,ale po skušenosti v Olomouci půjdu rodit asi jinam.Snad sjem Vás budoucí maminky neodradila,třeba se to tam za tu dobu změnilo k lepšímu.Jinak všem co už nedočkavě čekají na ten plačící růžový uzlíček,přeji jen ten nejlepší přístup ze strany doktorů a sester,a ať vše proběhne bez problémů,hodně zdraví a radosti s miminkem.
|
Další akce nalezte zde
Další recepty nalezte zde
(C) 1999-2024 Rodina Online, všechna práva vyhrazena.