Zasoutěžte si s lékárnou Vitalpoint o balíček kosmetické péče pro nejmenší od Weledy.
Anni&Annika | 50178 |
![]() |
28.11.2013 17:03:27
mam to trochu jinak...ua rodnou hroudu povazuju jen mesto a hory, kde jsem se narodila. Kdyz mi nejaka navsteva u nemecka sdeli /pri navsteve ceskeho raje/, ze ma vlast je krasna, prijde mi to divne....proste za hranicema okresu zadnou vlast necitim...ale mozna je to tim, ze se mi rodice narodili jako nemci. Fakt nevim
![]() Ale rozhodne cechy nezavrhuju a striktne trvam na tom, aby obe deti umely oba jazyky slovem a pismem, ta mala umi ceskou hymnu a ac rika ze je nemka, citi se v cechach dobre. Je tady i v nemecku doma. Ja jsem doma tam, jde je ma rodina. Takze me by 1000km nedesilo. Letadla letaji, auta jezdi, internet funguje, je to vsechno snazsi nez kdysi. A co ja vim, kde jednou kdo z nas skonci ![]() |
Žžena | 83005 |
28.11.2013 16:48:24
Já Tě celkem chápu. Nejde o to, že by rodič chtěl, aby dítě bylo nesamostatné a pořád u něj, spíš jde o to, že chce dítěti zprostředkovat, nebo "dopřát" ten pocit kořenů, který sám má.
Že svět není prostě rozdělenej jen na místa "kde se dá dobře studovat a vydělávat" a "díry, kde nestojí za to se zdržovat", ale že člověk může mít místo, obyčejný a v tak "obyčejné" zemi jako je ČR, kde prostě může být jeho srdce doma. |
Simeona+3 | 110315 |
![]() |
28.11.2013 16:42:36
Jo, tady taky tak (SAE) Veliké vlastenectví, obrovské oslavy založení země, vlajky, všechna auta oblepená národními barvami a portréty šejků, všude organizovány velké oslavy s tradičními tanci, jídlem, řemesly. Ve škole každé ráno děti zpívají emirátskou hymnu, tu českou ani anglickou ještě neumí. Dneska jsme byli na oslavách, všichni oblečení buď do národního oděvu nebo do triček v batvách vlajky, a čtyřletá se úplně rozzářila, když vojenská dudácká kapela zahrála hymnu, poznala, že to je "ta její písnička ze školky".
To mi nepřijde marné, aby děti slyšely svou hymnu víckrát než jednou do roka při novoročních oslavách nebo když hokejisti někde vyhrajou... |
valskiene | 139817 |
28.11.2013 16:29:19
Tohle vše řeším. A přijde mi, že z kolegů jako jediná. Ostatní to berou tak, že v zahraničí vydělají více a co by děti v chudém Česku dělaly, když zde budou mít větší příležitosti.
|
Simeona+3 | 110315 |
![]() |
28.11.2013 16:29:11
No myslím, že dítě bude mít vztah k zemi, ve které prožije dětství a mládí, tam se potom bude vracet. Takže pokud prožije delší čas v zahraničí, bude jeho domov, přátelé, vzpomínky právě tam a na ČR bude mít jen vzdálenou vzpomínku. Naše děti si taky pamatují, že byly u anglické babičky na prázdninách, ale domov to pro ně není, i když jejich otec odtud pochází.
Proto jsme v zahraničí jen na pár let a vracíme se, v ČR se nám líbí a chceme, aby děti měly někde to svoje "doma", kamarád atd. Tady je jednoduché zůstat déle, než člověk plánoval, nejsou tu roční období, zádné opadávající listí, mráz a jaro, jen větší nebo menší vedro a menší nebo větší datle, jak dozrávají. Léta letí ani si jeden nevšimne jak. |
valskiene | 139817 |
28.11.2013 16:25:58
Rodiče se s mým odchodem právě moc nesrovnali. Tak si říkám, jestli nebudu také taková. Chybí mi to, co už asi dnes stejně moc neexistuje - žít na nějakém místě, kde to nebudu mít daleko ke zbytku rodiny, kde na ulici budu potkávat kamarády a známé z dětství apod. Asi jsem nostalgická nebo sentimentální, nevím. Sama jsem se odstěhovala už podruhé a nějak mi tyto věci chybí. Připadám si jak starší lidé, kteří se před smrtí chtějí vrátit do míst svého dětství a mládí. Jako že bych se ráda zase prošla ulicí, kde jsme chodily kdysi s maminkou nakupovat apod. Dnes je to tam stejně úplně jiné a asi bych tam stejně nechodila, ale takové věci mě pořád napadají. V cizině takový pocit vůbec nezažívám, jako doma si tam nepřipadám a i když jdu na místa, kde jsem byla před několika lety, nemám s nimi spojené takové vzpomínky jako v ČR.
|
Líza | 17721 |
![]() |
28.11.2013 16:24:53
Přemýšlela bych taky o tom, že když zůstanete v ČR, nijak si tím nezajistíš, že dítě "neztratíš", tedy že nebude žít v jiné zemi než ty. Stejně jako tebe koneckonců nyní ztrácejí tvoji rodiče, protože se stěhuješ do ciziny.
Takže tudy bych nad tím asi tak docela nepřemýšlela. Přemýšlela bych o věcech typu - jestli dítě bude mít někde kořeny a kde, přemýšlela bych o tom, jak si zvykne, přemýšlela bych, jak si zvyknu já. Co bude dítě dělat jako dospělé, to nevíš tak jako tak. |
Iva |
• |
28.11.2013 16:20:08
Starsi dcera se se mnou stehovala do zahranici, kdyz ji bylo 15. Dnes je ji 23, pracuje a do CR se moc nehrne. Ma tady pritele, kamarady... Do CR jede v podstate z povinnosti jednou za rok za rodinou. Mladsi je zde od narozeni, jezdi s nama, za babickou, ma tam i kamaradku, neterinku... Ale nepocitam s tim, ze kdybych se chtela nekdy do CR vratit, ze by sla jedna nebo druha se mnou. Momentalne ji to tahne (tu mladsi) za babickou, ale myslim si, ze az jednou mamca nebude, nebude chtit s nama jezdit ani ta mala.
|
Monika | 123907 |
28.11.2013 15:46:14
No, to třeba jo, ale myslíš, že kdybys teď řekla, že se sem stěhujete na stálo, tak by byly šťastné a až jim bude třeba 18, že by vůbec šly??? Třeba jo, já to nevylučuju samozřejmě, někdo by to třeba mohl vzít i jako "nový začátek", pokud by třeba měl nějaké potíže, ale většinou si myslím, že mají větší vztah k zemi, kde prožily většinu dětství ...
|
Persepolis | 107413 |
![]() |
28.11.2013 15:20:21
Mám kamarádku, která s rodiči, zač. 80.let,ještě jako dítě emigrovala do Německa. Má dvě dcery, které mají německého otce a narodily se v Německu. Nemají v Čechách babičky, ani jiné příbuzné,s kterými by udržovaly kontakty. Přesto umějí perfektně česky a mají tady spousty kamarádů.
Jejich matka s nimi od malinka mluvila česky, četla jim české pohádky, pak je pravidelně posílala do Čech na tábory a s celou rodinou pravidelně do Čech jezdí. Myslím si, že holky mají k rodné zemi své matky velmi pozitivní vztah. Mimochodem české tábory si nikdy nemohly vynachválit. Je to o přístupu rodičů. |
Další akce nalezte zde
Další recepty nalezte zde
(C) 1999-2024 Rodina Online, všechna práva vyhrazena.